DÖDA MÄN KLÄR INTE I RUTIGT
John Hay Forrest omkommen Känd forskare och filantrop
Även osttillverkare och trebarnspappa
Det var en lugn dag på Rigby Reardon detektivbyrå.
Jag var bakis, och affärerna gick så dåligt att jag läste om gamla tidningar.
Jag tänkte slå igen kontoret några där
då helt plötsligt...
- Mr Reardon? - Det stämmer.
Jag...
Jag heter...
Under alla mina år i branschen hade jag aldrig sett nån som henne.
Var hon verklig? Det fanns bara ett sätt att ta reda på det.
Men jag mindes Marlowes ord.
Bli aldrig kär I EN KLIENT
Men vad tusan vet Marlowe?
Visst var hon verklig.
Vad gör ni?
Justerar era bröst.
Ni svimmade och de hamnade ur led.
- Sådär. - Tack.
Ingen orsak.
Tack. Beklagar min dramatiska entré.
Men jag råkade se tidningsrubriken...
Dodgers förlorar igen
- Ni måste heja på Dodgers. - Nej, jag såg första sidan.
- Vad heter ni, Dollface? - Juliet Forrest.
Forrest...
Ostkungens dotter. Du skulle må bra av en kopp av min kända java.
Ost var pappas hobby. Han var forskare.
- Något av en olycka han hade. - Det är därför jag är här.
Ni tror inte det var en olycka. Ni tror han mördades.
Hur visste ni det?
Det är mitt jobb att veta sånt, Miss Forrest. Slå er ner.
Varför tror ni inte det var en olycka?
Just innan det hände,
uppförde han sig märkligt, skrev listor med namn, dussintals.
På läskpapper och i kladdblock, vad som än fanns till hands.
Här är en av hans listor, eller en del av en.
Den är från en dollarsedel.
Jag har en känsla av att han var ett offer för en större konspiration.
Du kom fram till mord och konspiration genom den här?
Ni anser mig för impulsiv, inte sant, Mr Reardon?
Kanske.
Kanske inte.
Jag utreder er fars död för 10 dollar om dagen.
Plus omkostnader.
Räcker ett förskott på 200 dollar, Mr Reardon?
- För 200 skulle jag skjuta farmor. - Det blir inte nödvändigt.
Man vet aldrig. Sist var jag tvungen att kasta ut brorsan från ett flygplan.
Var förvarade er far sin korrespondens?
Han hade ett litet privat kontor i stan. Här är nyckeln.
Tack, Mr Reardon. Jag är mycket tacksam.
- Miss Forrest? - Ja?
Ni skulle spara mina skosulor om ni gav mig adressen dit nyckeln går.
429 Firehouse Row.
En sjaskig del av stan för en känd forskare.
Det enda stället där han kunde göra ostexperiment
utan att lukten störde grannarna.
Jag ska se vad jag kan gräva fram.
Adjö, Mr Reardon.
På väg till Firehouse Row, försökte jag låta bli att tänka på Juliet.
Jag hade inte sett en sån kropp
sen jag löste fallet med den mördade flickan med de stora tuttarna.
Jag hade inga problem att hitta Dr Forrests ostlabb.
Det luktade som numret på dörren.
Väl inne fann jag nåt intressant.
"Till John Forrest, en kär man som, precis som sina ostar, blir starkare med åren."
"Kram, Kitty."
Så den kände forskaren hade lite vid sidan om.
"Carlottas fiender."
"Carlottas vänner."
"Kitty Collins"?
Låter som om jag har besök.
Insektsutrotaren.
Ett ögonblick.
Kom in.
Slå er ner.
Det finns kakor på bordet.
Ta en.
Goda, eller hur?
En riktigt bra utrotare måste väl tycka om att döda saker.
Ja.
- Ja? - Jag vill se Miss Forrest.
- Vem ska jag säga är här? - Mr Reardon. Säg att jag blivit skjuten.
Mycket bra, sir.
- Kan jag säga av vem? - Nej. Jag vet inte själv.
Är allt väl? Ni ser ut som om ni kommer att svimma.
Svimma?
Inte alls.
- Fånga mig. - Jag är ledsen.
Jag är butler, ingen fångare.
Dollface.
Vad gör du?
Du bör må bättre nu.
- Var lärde du dig det? - På läger.
- Lärde du dig det på flickläger? - Det är mot ormbett,
men det verkar hjälpa mot det mesta.
Du mumlade nåt om att Kitty Collins och Swede Anderson fanns på en lista.
- "Carlottas vänner"? - Det stämmer. Känner du dem?
Kitty var
nån som pappa prasslade med efter att mamma tappat lusten.
Och Swede var Kittys pojkvän.
Var är de nu?
Sist jag hörde, var de i Santa Barbara.
Han var boxare en gång. Nu jobbar han på bensinmack,
och hon sjunger på en privat klubb.
Detta kanske intresserar dig. Jag hittade det på pappas kontor.
"Tack för checken. Lfall jag är indisponibel,
finns dollarn ni bad mig förvara i locket på sockerskålen."
- "Shh." - Varför?
Nej. Det här.
Nej, det är inte "Shh." Det är S-H-H. Samuel H Hastings.
Min svåger. Eller åtminstone var han det.
Han och min syster Leona är skilda. Han är ett obotligt fyllo.
- Var är han nu? - Jag vet inte.
Ring upp er syster Leona åt mig.
Som du vill.
Tyvärr kommer hon inte vara till mycket hjälp.
- Hon är väldigt förvirrad. - Hur förvirrad?
Diagnosen är paranoid hypokondriker.
- Läkarna tror hon bluffar. - Jag kommer veta efter ett ord.
- Hallå? - Hon bluffar.
Mrs Hastings? Jag heter Reardon. Jag beklagar er fars bortgång.
Nej. Han kommer hem på söndag.
Söndag? Ni förstår inte, Mrs Hastings.
Jag utreder er fars död.
Min far ringde från Chicago ikväll. Han sa inget om det.
Kanske han glömde det.
Seså, er far är död, Mrs Hastings.
Er syster Juliet anser att hans död inte var en olycka.
Vad pratar ni om?
Jag hade ett långt samtal med honom alldeles nyss.
- Han sa hemska saker om er. - Hör på, din galna knäppgök.
Ledsen att jag kallade er det. Men jag har inte tid att lyssna på...
Så lyssna inte. Vem bryr sig?
Din syster behöver lära sig lite telefonvett.
Någon aning om hur jag kan hitta Sam?
Fråga i barerna längs 5:e gatan.
Jag ringer om jag hittar nåt.
Om jag inte är hemma, meddela butlern eller städerskan.
Städerskan.
Förlåt.
Varför gjorde du så?
När jag var sju år,
rymde min far med städ...
Min mor dog av brustet hjärta.
Så varje gång nån säger städ...
går jag bärsärkagång.
Din stackare.
Jag förstår att du ville strypa mig.
Jag ska aldrig säga det igen.
Tack.
Hej så länge, Dollface.
Jag gick längs 5:e gatan och letade efter Samuel H Hastings.
En gata full av frustration och krossade drömmar.
Allt var billigt. Även de prostituerade hade rea.
Det var inte svårt att hitta Hastings. Han var skyldig varje bartender pengar.
Han bodde på Hotel Ward på 5:e gatan. Det brukade ligga på 8:e gatan,
men de hade tagit så många gummi- checkar att de studsat tvärs över stan.
Jag knackade på hans dörr.
- Hastings? Sam Hastings? - Vem är det?
Jag heter Reardon. Jag har ett affärsförslag.
Inte idag. Måste det vara idag?
- Ja. - Kom på måndag.
- Jag har era pengar. - Vilka pengar?
Det finns en dollarsedel gömd i er sockerskål.
Jag ger er fem dollar för den.
- Ni skulle kunna köpa en massa sprit. - Ett ögonblick.
Titta i locket.
Den passar perfekt. De flesta namnen är oläsliga,
men jag kan tyda Kitty Collins och Swede Anderson.
Men vad betyder "CV"?
Det är säkert slang. Det blir toalett baklänges...
Nej, det står här. C-V.
Såvida jag inte misstar mig, står det för "Carlottas vänner".
- Jag är imponerad. - Du tycker det är imponerande...
Där stod jag, likt en fjortis som impade med dumma tricks,
och jag körde flera mils omväg bara för att få se henne.
Varför?
Vad tänker ni på, Mr Reardon?
Hej så länge, Dollface. Jag är i Santa Barbara om du vill nå mig.
Jag fann ut att Kitty Collins jobbade på Brentwood Room.
Brentwood Room.
Dit rika kvinnor går för att träffa rika män så att de kan ha rika barn.
Miss Collins?
Kitty skulle inte berätta nåt om hon visste jag var privatdeckare...
Ursäkta mig.
...så jag utgav mig för att vara en stor filmproducent.
- Jag heter Reardon. Jag gör filmer. - Så underbart.
- Gillar ni boxningsfilmer? - Jag har aldrig sett nån.
Jag rollbesätter en stor boxningsfilm. Jag söker en sångerska. Intresserad?
Tanken av två män som mosar varandra gör mig illamående.
Nåväl, jag gör också en religiös film,
Historian om Sankta Betty.
Ni vet, nunnan som lärde de leprasjuka att sjunga.
- Så underbart av er. - Tack.
John Hay Forrest sa att ni var Carlottas vän.
Ursäktar ni mig?
Jag måste ha träffat en öm punkt. Hon blev vit som ett spöke.
Nästa dag skuggade jag Kitty Collins till en flott restaurang.
Halvvägs in i middagen såg hon mig och gjorde nåt tämligen märkligt.
Hon gjorde sig av med sin brosch.
Jag hade en bestämd känsla av var.
Vänta. Jag är från hälsovårdsmyndigheten.
Vi har en rapport om att er soppa innehåller för mycket juveler.
"CF." Carlottas fiender.
Det enda namnet på listan som inte var struket var Swede Anderson.
Jag bestämde mig för att se honom innan de hann stryka honom också.
Swede levde inte i lyx.
Och för en kort stund trodde jag att han inte levde alls.
Swede?
Förlåt, Swede. Jag trodde du blivit mördad.
Seså, vakna.
Seså, Swede.
Du behöver en kopp av min java.
Du är uppe. Bra. Javan är strax klar.
Detta kommer aldrig läka.
Jag antar att Kitty Collins är miljoner mil borta vid det här laget.
Tror du att Swede mördades av samma man som mördade min far?
Sakta i backarna, Dollface. Ingen har bevisat att din far är mördad
än.
Men du kan ha rätt om att det är en konspiration.
Det är stort. Kanske jag inte klarar det ensam.
Kan du fixa en kopp java?
- Ja? - Hallå, Marlowe?
- Hallå, Bernie. - Nej, det är Rigby.
Vad står på?
Ett angeläget fall. Behöver hjälp. Hur snabbt kan du komma?
- Jag har inte ätit frukost. - Frukost? Du är sen till lunch.
- Klockan är två. - Två?
Ila över. Jag kokar dig en kopp av min kända java.
- Jag köper hellre min egen. - Som du vill. Vi ses om en halvtimme.
Och Marlowe. Sätt på dig en slips, för guds skull.
Vad är det där?
Jag hittade den i pappas skrivbord.
Liknar en sån där nyckel till en förvaringsbox på tågstationen.
Numret har filats bort. Vad står det på kuvertet?
"Den senaste råttan."
- Mycket fiffigt. - Vet du vad det betyder?
En misstanke. Du vet att kineserna har olika djur för varje år?
- Ja. - Såvida jag inte misstar mig,
var senaste Råttans år 1936.
Detta är nyckeln till box 1936.
- Du är mycket smart. - Så var Abraham Lincoln.
Och se hur det gick för honom. Smarthet kan döda.
Jag hoppas inte det.
Ibland känner jag för att...
Vad känner du för? Att kyssa mig?
Ja, det skulle vara trevligt.
Det skulle ge mig en chans att säga att jag började känna nåt för henne.
Något varmt och kladdigt.
Men en man i min bransch kan inte gifta sig och skaffa ungar.
- Vi behöver inte skaffa ungar. - Va?
Hör på, detta löser inga fall.
Men tack ändå.
Bäst att du går nu. Marlowe är på väg över för att prata.
Ring om du behöver mig.
Du vet väl hur man ringer?
Sätt bara fingret i hålet och gör små cirklar.
Kom in. Det är öppet.
Hej, Marlowe.
Sablar också. Du gjorde inte som jag sa.
Jag hatar när du bär skjortan uppknäppt, utan slips.
Jag hämtar en slips.
Här. Den är blå, men passar till brunt.
- Du irriterar mig. - Jag irriterar dig?
Du kommer hit utan slips... Är du full?
- Hur många har du druckit? - En martini.
- Visste jag skulle träffa dig. - Sätt dig.
Det här vill jag att du gör.
Här är en namnlista som låg i en tallrik soppa. Be mig inte förklara.
Jag tror alla är döda. Jag vill att du kollar det.
Och Marlowe? Sätt på dig den här. Som en tjänst.
Du hakar fast den.
Jag satte Marlowe i arbete med att kolla Kittys lista mot nyligen ouppklarade mord
medan jag tog en taxi till stationen
för att ta reda på hur Dr Forrests nyckel passade in i pusslet.
Jag strosade över till box 1936.
Nyckeln passade som handen i handsken. När jag öppnade boxen,
märkte jag att en stilig man i grå kritstreck iakttog mig.
Jag var tydligen inte den enda som var intresserad av boxens innehåll.
Där fanns två långa listor med Carlottas vänner och fiender.
Det första namnet jag märkte var FX Huberman,
46 Bay Court Drive, Grunion Point.
Jag bestämde mig för en liten tågresa för att besöka Mr Huberman.
"Stilig" var mig i hälarna, så för att vilseleda honom
smet jag smart in på herrtoan för att bli kvitt honom.
Nu kunde han inte följa mig, såvida jag inte hade toapapper under skorna.
Jäklar.
Det var inte toapapper, utan ett sitsskydd,
men det räckte för att en smart kille skulle se kopplingen.
Så snart vi körde in i en tunnel,
tittade Stilig in och började leta efter en tändsticka i mina fickor.
- Ursäkta. Var det ert ben? - Nej, det var mitt ansikte.
Hade ingen aning om tunneln.
Det tror jag säkert.
Jag trodde kupén var tom.
Jaså, minsann. Visst.
- Förlåt. Hoppas jag inte gjorde er illa. - Ingen fara.
Vad förskaffar mig nöjet av ert sällskap?
Mannen i nästa kupé rökte en hemsk cigarr.
Jag var tvungen att komma in hit. Ni röker väl inte?
- Nej, jag har tuberkulos. - Gudskelov för det.
Efter igår kväll klarar mitt huvud inte mer.
Ville inte avslöja vart jag skulle, så jag tänkte undanröja honom snabbt.
Jag bär alltid med mig mitt munspel.
Det är lättare än ett dragspel och starkare än ett sömnpiller.
Han sov som ett barn när jag smet av vid Grunion Point.
Här är tre dollar om du kan ta dig till 46 Bay Court på tio minuter.
Följ den taxin.
Jag var allt bra smart.
Genom att ta de enda två taxibilarna såg jag till att Stilig inte kunde följa mig.
När jag anlände hos Mr Huberman, blev jag överraskad.
Mr Huberman visade sig vara en sexig kvinna som hade ett party.
Hon frågade inte ens vad jag ville, fick mig bara att känna mig välkommen.
Och du, snygging? Har jag inte sett dig nånstans förr?
Kanske. Jag har varit nånstans förr.
Trevligt att du b jöd in mig. Jag känner mig som en snyltgäst.
Jag gillar snyltgäster.
Jag gillar kvinnor med sängkammarblick.
Vet du vad? Jag gillar dig.
Jag gillar dig också.
När allt folk gått, kanske du och jag kan ha ett eget party.
Jag måste tänka över det.
Hon tänkte snabbt.
Jag är ledsen. Ni måste gå nu. Det har varit ett perfekt gräsligt party.
- Adjö. - Adjö.
Kvavt här inne, inte sant?
Plötsligt insåg jag att hon gett mig en Mickey.
Läpparna kändes som två manhålsluckor. Tungan kändes hårig.
Det började ringa i öronen. Jag mådde som en hund.
Kom så går vi ut och dansar.
Sätt på dig din svarta klänning, så ska jag raka tungan.
Kom, FX. Jag är klar.
Kom så går vi ut och dansar.
Stå still.
Förlåt, Dollface.
- Hur tog du dig in? - Dörren var öppen, så jag gick in.
- Jag har försökt ringa dig hela natten. - Hur tog jag mig in?
- Jag antar att du kröp. - Å, jösses.
- Nej, det är bra. - Det är bara lite sprit.
- De gör inte ont. - Var inte barnslig.
Undan.
Vad står på?
Sam Hastings är död.
Stackars fyllbult. Hur dog han?
Föll genom fönstret när han sträckte sig efter en flaska.
Han kan ha knuffats. Jag ska be Marlowe kolla fingeravtryck på ryggen.
- Något annat? - Ja.
Jag hittade en till lapp som pappa skrev till sig själv.
"NYTAG-216."
Jag tror det är en nummerplåt i New York.
Inte illa, Dollface. Såvida jag inte...
Försiktigt. Låt mig hämta lite sprit.
Nej.
Det är inte N-Y TAG. Det är N-Y-T.
New York Times.
Så vad är "A-G"?
- Vanligt bibliotekssnack för augusti. - Och 216?
Står för 2:a augusti, sidan ett, spalt sex.
Anknytning 20, tack.
Hej. Det är jag, Rigby.
Förlåt, Hot Legs, har varit upptagen.
Strosa över till New York Times-arkivet,
och läs vad som står på sidan ett, spalt sex, 2:a augusti,
så kanske jag b juder på flott middag snart.
Jag väntar.
Du b juder henne på middag för information?
Henne? Honom.
Ja. Läs hela artikeln.
"Immer Essen".
Walter Neff är ägaren.
Tack, Hot Legs. Jag är skyldig dig en.
Immer essen.
Det betyder "äter alltid".
- Vilket språk? - Tyska.
Det är också ett sydamerikanskt kryssningsfartyg.
Jag vet. När Sam Hastings och min syster skiljdes i juli,
tog han en kryssning med det fartyget.
Mycket intressant.
Efter den resan avbokade företaget alla sina kryssningar.
Nu är Sam Hastings död.
- Jag ser ingen koppling. - Inte jag heller. Det stör mig.
Hallå?
- Vem är det? - Detta är Marlowe.
Å hallå, Mr Marlowe. Ett ögonblick.
- Det är Marlowe. - Bra.
Hallå, Marlowe. Lägg de ouppklarade morden åt sidan.
Jaså? Varför det?
Jag har nåt viktigare. Känner du till en viss Walter Neff?
Han äger ett sydamerikanskt kryssningsföretag.
Bra. Berätta om honom.
Glider runt i snabbköpen efter blondiner?
Bra. Jag ska ge honom blondinen.
En sak till.
Om Walter Neff lämnar landet, måste jag göra en liten båtresa.
Om jag gör det, spola kröken. Vi har med mördare att göra.
Tack för tipset. Ha en trevlig resa.
Jag kanske inte åker med en gång, men tack ändå. Och Marlowe?
- Har du slips på dig? - Adjö.
- Vad var det där? - Marlowe känner Neff.
Säger att han är svag för vackra blondiner.
Vi behöver en kvinnlig spion.
Varför inte mig?
Jag är ledsen.
Du är inte tillräckligt blond.
- Jag kan bleka håret. - Inte en chans, Dollface. Du är en klient.
En sak har jag lärt mig om klienter. De döda betalar inte sina räkningar.
Är det bara så du ser mig?
Någon som betalar dig 10 dollar om dan?
PISTOLER DÖDAR INTE DETEKTIVER, KÄRLEK GÖR DET! "Marlowe"
Det stämmer, Dollface. Du är bara en födkrok.
Hur kunde jag säga att jag ljög?
Jag skulle jobba gratis bara för att få se hennes hår guppa,
dofta hennes krämiga hud, vagga hennes huvud mot min axel.
Känna midjans sluttning, ry ggens krökning,
och sedan varsamt smeka hennes två vackra...
Förlåt.
Men jag gillar inte att kallas födkrok.
När jag började leta efter en blond spion, försökte jag bli kvitt bilden av Juliet
som stormade ut från mitt kontor med tandkräm på skorna.
Först på min lista var Monica Stillpond, ett bombnedslag som en gång sa
att hon skulle göra vad som helst för vem som helst var som helst när som helst.
Men muskler gav mig min start i politik.
Jag var assistent till gamle Zimmerman, rörmokaren.
- Mr Madvig, ni skojar. - Om rörmokeriet eller musklerna?
Jag kan inte tänka mig er som rörmokare.
Hon var upptagen med en middagsbjudning.
Jag hade inte tid att vara artig. Jag fångade hennes uppmärksamhet.
Kaffe serveras i salongen, Mr Madvig.
En sak om Monica: "jag kan inte" finns inte i hennes vokabulär.
Monica, jag vill att du gör mig en tjänst.
Jag kan inte.
Jag antar att hon lagt till dem sen jag såg henne sist.
Näst på listan var Doris Devermont, en gammal flamma.
Med henne hade jag haft det mest ärliga förhållandet.
Jag hade bara ljugit om mitt namn. Jag sa att jag hette Teddy Novak
så att hon inte skulle kunna spåra upp mig om hon blev gravid.
Doris kom givetvis ihåg mig.
Hur står det till, Mr Novak?
Mr Novak? Inga kramar och kyssar? Vi brukade kasta oss i varandras armar.
Tycker du inte vi borde lära känna varandra igen först?
Det har bara gått fem år. Du skulle servera middag när jag var tvungen att gå.
Så dumt av mig. Du måste vara utsvulten.
Jag skulle tänkt på det tidigare. Jag fixar kaffe och smörgåsar.
Kaffe och smörgåsar.
Nu mindes jag Doris torra smörgåsar.
Hon köpte gårdagens bröd och rostade det. Undrar om hon ändrats.
Brödet är inte alltför färskt. Ska jag rosta det?
Nej, tack. Jag offrade torrt bröd för fastan.
- Fastan? - Ingenting.
Samma gamla Doris.
Hon brukade köpa rökt kalkon, så att den höll sig i månader.
När den slutligen blev skämd, fick hembiträdet den.
Jag hade rökt kalkon. Antar att städerskan åt den till lunch.
Å, här är lite pastej.
Städerskan.
Förlåt.
Jag var för generad att be Doris om en tjänst efter jag försökt strypa henne,
så jag tog nästa namn i min lilla svarta bok.
Den blondaste på min lista var en rik societetsdam som hette Jimmi Sue Altfeld.
Ville helst inte anlita henne - hon var så kär i mig att det gjorde mig spyfärdig.
Men uppdraget var viktigare.
Jag bjöd henne på middag på Plantation Club.
Sedan la jag in stöten.
Sist vi sågs lämnade jag dig ensam i fiket på Schwabs.
- Du hatar väl mig inte för det? - Givetvis inte.
Bra.
Jag har nåt jag vill diskutera.
- Vart ska vi åka? - Hem till mig.
Jag ville inte åka hem till henne. Hennes far avskydde mig.
Bad henne möta mig på ett motell, ville visa nåt jag kunde göra med min hand.
Kom in.
Nå, Jimmi Sue, är du redo?
Vad ska vi göra?
Kinsey från pärm till pärm.
Har nån nånsin sagt att dina läppar är som saftig brysselkål som
- väntar på att bli smörade och bitna? - Många män har sagt det.
Verkligen?
Har dessa män nånsin sagt
att dina ögon är som kinesiska mynt med klickar av kaviar i mitten?
Inser du inte hur lyckliga vi skulle bli här?
Jo. Men jag vill att du följer med mig till stan först.
Jag jobbar på ett viktigt fall. Det är farligt, så du kommer förmodligen dödas.
- Men om du älskar mig, ställer du upp. - Ja, jag älskar dig.
Och jag älskar dig. Jag menar det mer än nåt jag nånsin sagt i hela mitt liv.
Jag hyrde en lägenhet och instruerade Jimmi om hur hon skulle pumpa Neff.
Hon lärde sig lika ivrigt som en gris äter sopor.
Här är en bild på vår Mr Neff.
Gör vad du måste göra
för att ta reda på vad som hände på Immer Essen.
Din far hotade att klå upp mig om jag fortsatte att se dig.
Tänkte jag skulle titta förbi med en liten försoningsgåva.
Vad skulle få honom att smälta?
Han hade aldrig nån hund som pojke.
Hade aldrig nån hund?
Mr Altfeld?
Fullkomligt rumsren.
Han heter Ramon.
Han är er.
Försvinn, tjuv!
Jag stjäl inte er dotter. Lånar henne bara för ett viktigt fall.
Gå inte i närheten av min dotter. Försök inte se henne. Skriv inte, ring inte.
Får jag göra soppa på hennes underkläder?
- Försvinn! - Mr Altfeld,
genom att hjälpa mig, är er dotters liv i fara.
Men hon kan rädda hundratals liv. Ni motsätter väl er inte det?
Definitivt!
Jag skulle sätta dit dig eller döda dig om det skyddade min dotter.
Och jag som tog med mig en valp, nåt ni aldrig hade som pojke.
Försvinn!
Kom, Ramon.
Ni förtjänar inte en valp.
Vänta.
Ta upp det.
- Men det är mjukt och ångande. - Ta upp det.
Ni är en sjuk man, Altfeld.
Ni kan få mig att ta upp hundlort, men inte hindra mig från att se Jimmi Sue.
- Vill ni ha en valp? - Hemskt gärna.
Tack.
- Något till er också. - Å, tack så mycket.
Ser man på, Larry, Moe och Curly.
Tack, Dan.
Vilket sätt att behandla en vän till Mr Altfelds dotter.
Det finns bara ett sätt att behandla dig på.
Du har några smarta gorillor här.
Jag ser att den här bär sin Phi Beta Kappa-utmärkelse här.
Ditt drag.
Jag ska banka lite förnuft i dig.
Vad betalar han er? Jag dubblerar det och vi bankar skiten ur honom.
Okej, Dan.
Rigby?
Juliet.
De fula jävlarna. Att klå upp en kvinna.
De slog till och med brösten ur led.
Rigby?
Juliet. Hur gick det?
Jo, bara bra.
- Du ser hemsk ut. - Bara en dags hårt arbete.
Nej, Rigby. Det är inte värt det.
- Jag vill att du slutar. - Varför? För jag är lite tilltygad?
Du har också blivit skjuten och drogad,
och troligen gått till sängs med kvinnor du inte kände.
Du är bara upprörd för att jag intervjuar blondiner.
Men det är slut med det.
Har bestämt mig för att skaffa informationen själv.
Hur?
Genom att klä ut mig till vacker blondin.
- Liknar jag en kvinna? - Inte lika mycket som jag.
- Jag har inte kopplat på charmen än. - Jag önskar du lät mig gå istället.
Låta Neff kladda på dig? Inte en chans, Dollface.
Du vill inte att Mr Neff ska kladda på mig?
Det betyder väl inte att du börjar hålla av mig?
Det ska inte kladdas på nån av mina klienter.
Jag är sen. Neff glider runt i snabbköpen varje torsdag efter blondiner.
Om jag är hälften av den kvinna jag tror jag är,
kommer jag ha en träff med Neff ikväll.
Lycka till.
Neffs favoritjaktmark var Jerrys Market på Melrose.
Jag såg honom med detsamma och smög ner i gången mitt emot.
Jag hade på mig en dunderparfym som hette "Smek mig".
Doften drog Neff till mig som hull till en svärmor.
Han var allt en fruntimmerskarl. Fick mig att känna mig vacker, levande.
Han bad mig följa honom hem och jag var inte svårflörtad.
Kör till.
På hemmaplan var Neff mer aggressiv och jag spelade med.
- Jag är galen i dig, sötnos. - Jag är galen i dig också, Walter.
Den där parfymen. Vad heter den?
"Smek mig".
Så dumt.
Det är namnet på parfymen.
- Jag känner för en drink. - Jag har bara bourbon.
Jag fixar drinkarna.
Sätt dig därborta.
Jag ville knocka honom snabbt. Gav honom 15 milligram Aphrodisiamil
och hoppades det skulle ta skruv innan han började göra intrång.
Ledsen, Walter. Jag går inte längre på första träffen.
Visste inte vad jag letade efter, men jag hittade dynamit.
Passagerarlistan för Immer Essens sista kryssning.
Det var Carlottas lista över "fiender".
Ett namn var bekant. Cody Jarrett, kapten på Immer Essen.
Jag gick till biblioteket och tog reda på allt jag kunde om kapten Jarrett.
"Snärjd för att han visste för mycket."
"Men han vägrar avslöja vad han vet till alla utom hans mor."
Jag ville veta varför passagerarna på Immer Essens sista kryssning
dödades en efter en.
De måste alla ha sett nånting. Men vad?
Vad tycks?
Jag tror du njuter av att klä ut dig till kvinna.
Jarretts mor är den enda han kommer prata med.
Och jag är nog tillräckligt lik henne för att bli uppvaktad på mors dag.
Rigby, vänta.
Kalla mig inte Rigby.
Jag är orolig. Sedan du klåddes upp,
har jag haft mardrömmar om att du råkar illa ut.
Jag håller av dig, Rigby.
Va?
Jag håller av dig.
Vad är det för fel?
Du. Du är felet.
Gjorde jag nåt galet?
Ja. Du kröp in i min maggrop.
Du får mig att tänka galna tankar, som att lägga pistolen på hyllan.
Att bli en trogen man.
Slå mig till ro i ett litet hus täckt av murgröna,
kratta löv i trädgården,
pressa apelsinjuice åt dig om mornarna.
Skulle du göra det för mig?
- Ja, det skulle jag. - Å, Rigby.
Cody Jarretts mor.
Hej, mamma.
Jag heter Reardon. Jag har viktig information.
Så låtsas bara jag är din mamma, okej?
Såg i tidningen att du träffades i huvudet av en flygande tång i maskinrummet.
Carlottas vänner vill döda dig för att du vet för mycket.
- Jag förstår. - Den flygande tången var ingen olycka.
För ett ögonblick trodde jag det.
Något liknande kan hända igen, så...
Vakten är misstänksam. Låtsas jag är din mamma.
- Visst. - Låtsas att jag gråter. Trösta mig.
Lugna dig, mamma.
Säg nåt i stil med "Nej, mamma. Hör vad jag säger."
Nej, mamma. Hör vad jag säger.
Det var bra. Mycket bra.
Så länge de andra fångarna kan komma åt dig, är du inte säker.
Var inte orolig, jag har en plan.
Fängelsedirektör Dudley var skyldig mig en tjänst.
Han lät mig agera fånge så jag kunde hålla ett öga på Jarrett,
kanske finna ut nåt om Carlotta.
Jag fann ut nåt snabbt. Jarrett planerade en rymning den kvällen.
Jag bjöds med under pistolhot. När de slängde mig i skuffen,
insåg jag att han var Carlottas vän och jag deras fiende.
Ryley, in i framsätet. Och du kör.
Jag studsade runt i skuffen i en evighet.
Fem timmar senare hade jag gett upp hoppet om att få gå på en vanlig toa igen.
Jag bestämde mig för att prata med kapten Jarrett.
Hörru, Cody.
- Läget, partner? - Jag kan inte andas.
- Kvalmigt? Jag ska ge dig lite luft. - Tack.
Hennes läppar var varma och det var inte bara mina armar som bultade.
Våra hjärtan gjorde det också.
Min plan var att kyssa henne med alla läppar i mitt ansikte,
sakta förflytta henne till nästa rum, manövrera henne till sängen,
gifta mig med henne och sätta igång maskineriet.
Allt gick enligt planerna tills...
- Du satt fingret i mitt kulhål. - Förlåt, Rigby.
Jag klarar mig.
Varför vilar du dig inte?
Jag kilar till apoteket och köper nåt för din arm.
Det spöregnar. Ring efter en taxi. Skynda dig hem.
Jag känner för att kyssa nån.
Börja inte utan mig.
Hallå?
- Det är jag, Margaret. - Vem?
- Margaret. - Margaret?
Margaret Croyden.
Margaret Croyden? Jag tror inte det är sant.
- Trodde inte du skulle ringa. - Skulle ringt tidigare...
- Du borde inte ha ringt. - Det är så tyst här.
Är Victor bortrest över helgen?
Ledsen. Inte intresserad.
För jag är kär. Ja, riktigt kär.
För några där sen sa jag nåt som jag aldrig trodde jag skulle säga.
Jag sa faktiskt "Jag vill slå mig till ro i ett litet hus täckt av murgröna",
kratta löv i trädgården,
"pressa apelsinjuice åt dig om mornarna. "
Jag pratade med Victor. Han ger mig skilsmässa.
Jag har en idé. Kom hit imorgon. Vi kör tillbaka tillsammans.
Underbart! Det ska bli härligt att bli en del av ditt liv igen.
Inte en chans. Ring mig om 12 år igen.
Som du vill, älskling.
- Hallå? - Mr Reardon,
jag ställer in uppdraget med omedelbar verkan.
Du får en check med posten imorgon.
Försök inte kontakta mig eftersom jag kommer lämna stan ett tag.
Juliet, har du en pistol mot huvudet?
Juliet.
En halv flaska bourbon senare var jag inte klokare.
Var Juliet galen som sin syster?
Hade hon förälskat sig i taxichauffören på väg till apoteket?
Eller ingick hon i Carlottakonspirationen och hade lurat mig?
Slutligen drog jag en viktig slutsats.
Åt helvete med henne.
Alla kvinnor är likadana.
De stoppar ner händerna i ens hals och drar ut hjärtat.
De kastar det på golvet och stampar på det med sina höga klackar.
De spottar på det, slänger in det i ugnen och steker det segt.
De hackar det i småbitar, slänger det på rostat bröd
och serverar det till en.
De förväntar sig att man ska säga "Tack, älskling, det är utsökt."
Men det är inte utsökt, Juliet Forrest.
Det är ruttet.
Jag ger sjutton i om jag aldrig hör av dig igen.
- Juliet? - Det är Alan.
Alan?
- Larva dig inte, Marlowe. - Det går inte att lura dig, va?
Nej.
Hör på, Marlowe.
Juliet har lämnat mig och jag är helt knäckt.
Hur tusan tar man sig samman?
Jag börjar inse att det är bättre att ha nåt att se fram emot.
"Se fram emot." Som vadå? Arbete?
Jag kommer ingen vart med fallet.
Jag vet inte ens vem den där Carlotta är.
Har du en karta över Sydamerika?
- Ja. Har du kommit på nåt? - Slå upp Peru.
Har det.
Det finns en liten stad på kusten som heter Paita.
Säg var den ligger.
Bredvid en liten ö som heter...
Din rackare. Carlotta.
Tusan också. Det är inte ett kvinnonamn.
Det är en plats.
- Tack, Marlowe. Jag är skyldig dig en. - Bra.
Jag reser till Carlotta med detsamma.
Även om Juliet är borta ska jag lösa det här fallet,
oavsett hur många mördarna är, även om Juliet är en av dem.
Någon idé om var på Carlotta jag bör börja leta?
Det finns ett litet café vid bukten.
När jag anlände tänkte jag på vad Marlowe sagt till mig för 15 år sen:
"Döda män klär inte i rutigt."
Döda män klär inte i rutigt.
Jag vet ännu inte vad det betyder.
Carlotta var en sån där stad där de stavar trassel t-r-i-s-s-e-I,
och om man försökte rätta dem, dödade de en.
Jag visste att Marlowe skickat mig rätt.
Där var Kitty Collins, flickan som dumpat mig i Santa Barbara.
Señor Reardon.
Manuel Alesandro.
Inte riktigt.
Carlos Rodriguez.
- Carlos Rodriguez? - Sí.
Innan kriget smugglade vi vapen till rebellerna.
Å, just det.
Du är snut.
Sí.
Jag har gått med i kåren.
Det är bra, Carlos. Jag är här för en utredning. Kanske du kan hjälpa mig.
Det finns mycket att utreda i Carlotta.
Hela ön är en kruttunna.
Det ligger spänning i luften, det stinker ruttet.
Det är därför jag är här. För att ta reda på vad som stinker.
Se upp för den fete som svettas mycket.
Och Kitty Collins?
Hon svettas inte lika mycket, men är lika farlig.
De säger att hon är en av dem.
Vilka är "dem"?
Ingen vet. Bara de vet vilka som är "dem".
Men det finns en man. Han heter Arroz. Rice.
Kitty Collins är förälskad i honom.
Han är en mördare.
Rice?
- Tack, Carlos. - De nada, señor.
- Var bor ni? - Hotel Guano.
Jag hör av mig.
Cuidado, Señor Reardon.
Cuidado, Carlos.
Jag ville att Kitty skulle meddela "dem" att jag var i stan,
så jag slängde fem pesetaria i skålen.
Klirret var högt nog för att hon skulle se åt mitt håll.
Det myntet var mitt livs bästa investering.
Nästa dag krokade jag en stor fisk: En fet en som svettades mycket.
- Señor? - Ingenting med alkohol. Å, en öl kanske.
Sí, señor.
Sprit går rakt ner i benen.
Ett ögonblick, Mr Rigby.
Vi vem ni är, Mr Rigby.
Jag är intresserad. Vem är jag?
Ni kan vara en snubbe som får 10000 dollar
bara för att lämna den här hålan.
- Jaså, det kan jag? - Vet du vem jag kan vara?
Ringaren i Notre Dame?
Jag kan vara snubben som ger dig stålarna.
10000 dollar. Jag till dig, bara så där.
Ledsen. Mitt pris för att lämna den här hålan är 11500
och en kyss på läpparna av Carmen Miranda.
Meddela "dem" det. Rum 204.
Rum 204, señora.
Kom in.
I rättan tid, Kitty. Jag har väntat dig.
Trodde du skulle komma igår kväll.
- Jag var inte alltför klartänkt då. - Fortsätt.
Du förstår, jag listade precis ut nåt, Rigby.
Vem du är, vad du gör och varför du är på Carlotta.
Jag är här för att sabba er plan.
Jag förstår inte. En fin flicka som du kär i en mördare som Rice.
Vem? Vad? Varför?
När man älskar nån,
antar jag att vem, vad och varför inte spelar nån roll.
Man fortsätter bara att älska dem.
Ja, man gör det, va?
Jag känner mig...
Kan du ge mig en till drink, sötnos?
Hallå?
- Vad står på, amigo? - En hel del.
Ett plan anlände idag och alla passagerarna pratade tyska.
- Tyska? - Vår vän Rice var där.
De gav honom ett paket. Det var märkt med dagens datum
- och "sista instruktioner". - Hur vet du det?
Jag är anlitad att skydda Rice tills han stiger ombord med Kitty Collins
ikväll efter Carlotta-festivalen.
Varför berättar du detta?
För att flera miljoner oskyldigas liv...
Carlos?
Carlos.
Attan också.
Vart ska du och Rice ikväll?
Vad vet du om ett plan med tiskar?
Tiskar... tyskar.
Tiskar.
Det är ett plan med fiskar.
Planet är i stan.
Ethel Merman kom med det.
Vill du se Ethel Merman med mig?
Jag köper två biljetter.
Ska bara sätta på mig pyjamasen, sen är jag klar att gå.
Jag har gjort en del genialiska saker.
Att be Kitty Collins blanda mig en drink var inte en av dem.
När jag kvicknade till kunde jag först bara urskilja ljus och mörker.
Sen såg jag en obekant man. Trots att jag var omtöcknad,
visste jag att han var en av de stora fiskarna i konspirationen: Rice.
Ja, så hänger allt ihop.
- Jag ska hänga dig i ett rep. - Men du är den som ska dö.
Bäst det ser snyggt ut. Om nåt skumt händer mig, kommer FBI...
Det kommer se naturligt ut.
De som känner Rigby Reardon vet att han aldrig skulle dö en naturlig död.
Tror du jag skulle låta dig tala?
Du har redan talat för mycket.
Vänta lite, Rice.
Du tar inte det där planet ikväll. Jag vill ha dina papper.
Jag tänker lämna det här rummet. Du kommer inte skjuta.
Inte?
Det var ett varningsskott. Jag skjuter inte lika många såna som jag brukade.
Rigby. Señor.
- Jag hörde skott. - Ingen fara.
- Rice försvann ditåt. - Kom, Carlos.
Har du pyjamas på dig? Señor, jag ska hjälpa dig att ta av dig den.
Behöver inte hjälp med min pyjamas. Sluta.
- Sí. - Carlos.
Sí. Bekymra dig inte för pyjamasen, señor. Jag tar hand om den.
Ur vägen. Vi jagar en mördare.
Tillbaka allihopa. Han är med mig.
Undan.
Señor.
Cuidado, señor. Cuidado.
- Tillbaka. - Cuidado.
Señor. Din pyjamas.
Strunta i pyjamasen.
- Hur gick det? - Det är bara en kula.
Min hustru Carmelita suger ut den. Fortsätt, señor.
Och bekymra dig inte för din pyjamas. Jag tar hand om den.
"Sista instruktioner".
Så det är deras plan.
"Rasmussen Place".
De sista jag förväntade mig att se var Juliet och hennes far, i livet.
De pratade med sin butler som var klädd i en naziuniform.
Ja. Det förklarade en hel del.
Varför Juliet kunde översätta tyska, till exempel.
Jag hade gått i fällan.
Men det var inte för sent att få rätsida på det hela.
Upp med händerna. Över till trappan. Sätt fart.
Dags för en klassbild. De långa där bak, de korta längst fram.
Sitt. Håll hand.
Le nu.
- Så fint. - Rigby...
Vänta. Stå stilla, ditt vidriga, ljugande nazisvin.
Rigby.
Jag föll för en kvinna som lurade mig i fällan.
Nej, Mr Reardon. Hon lurade dig inte.
Jag gjorde det. Att vara butler, att passa upp på underlägsna raser var odrägligt.
- Men jag lurade alla. - Där ser du. Jag lurade dig inte.
- Hur visste du platsen? - Marlowe berättade det.
Det var så jag hittade pappa. Kände lukten av mögelost.
Ledsen att störa en sån öm scen,
men vi har en plan att utföra.
- Vem är du egentligen, kraut? - Fältmarskalk Wilfred von Kluck.
- Till er tjänst. - Von Kluck?
Före detta chef för Hitlers hemliga vapen-kår.
Jag är smickrad. Hur visste ni det?
Jag listade ut hela din stinkande plan.
Hur du lurade Dr Forrest att hjälpa dig. Hur du flög hit dina agenter.
De bästa officerarna i Führers armé.
- Före detta armé. - För tillfället.
Men vi ska resa oss igen.
- Det får vi se. - Hur använde de pappa?
Den här äggskallen kom på att din pappa utvecklat en mögelost
så stark att den kan bryta ned sten, träd och berg.
Han utformade en plan att smälta ned hela USA.
Till en början gav din far svinet information för...
Snälla, Mr Reardon. Tillåt mig att berätta.
- Er far gick med på... - Mr Reardon.
Det är brukligt i dessa situationer att låta planens upphovsman förklara.
Det är brukligt att låta privatdeckaren berätta hur han listade ut planen.
Nej, det är min rätt.
Vi duperade Dr Forrest genom att utge oss för humanitetsförkämpar
med avsikt att utplåna hunger genom att lagra ost snabbare.
- När han såg vad de gjorde... - Satte han ihop listor över våra agenter...
- Med avsikt att kontakta FBI... - Vi drogade honom och förde honom...
Hit, och fejka hans död för att slippa undersökning...
Men när mögelosten testades på en liten ö i närheten...
Passerade Immer Essen. Några av passagerarna såg hur ön löstes upp...
De blev därför kallade "fiender".
Vi tvingade Neff avboka alla resor, och våra...
Vänner började systematiskt eliminera alla på fartyget.
- Schweinehund. - Tönt.
Nu är vi redo. Våra agenter har precis anlänt
efter att ha planterat ostbomber i hela Amerika.
När Amerika är förstört kommer vi vinna nästa krig.
Och det efter det också.
När vi drar i spakarna, kommer ert klåfingriga land att smälta bort
som en möglig bit Liederkranz.
Sakta i backarna, Kluck. Spakarna kommer inte röras.
Und jag tror de kommer det.
Halt ihn!
Bra.
Beklagar att ni inte får bli hjälte, Herr Reardon.
Det är faktiskt synd att vi står på motsatta sidor.
Jag beundrar er ihärdighet. Under andra omständigheter,
kanske jag låtit er leva, kanske som min betjänt eller butler.
Och vad skulle jag vara, Herr fältmarskalk?
- Va? - Jag sa
vilken position skulle jag ha i er "nyordning"?
Juliet. Vad är det du säger? Han är nazist. Tigg honom inte.
Skulle jag vara er Reinemachefrau?
Ja, det skulle ni kunna vara.
- Vad är det? Vad är det? - Säg det.
- Reinemachefrau. - Rrrreinemachefrau.
Det betyder att hon skulle bli min städerska.
Städerska.
Till era kamrater. Sätt fart. Rör på er.
Snyggt jobbat, Juliet. Leta rätt på Carlos Rodriguez.
Visst.
Att ni har en pistol stoppar oss inte, Herr Reardon.
Vi är ett hängivet folk, villiga att uppoffra oss.
Det finns sex kulor i er pistol. Vi är nio stycken.
Det betyder att minst tre kommer överleva och dra i spakarna.
Okej. Men vilka vinner lotteriet
och vilka förlorar?
Ynkryggar. Dårar.
Jag gör det själv.
Ledsen, pysen. Du är död.
Inte riktigt.
Vi förstörde åtminstone
Terre Haute, Indiana.
Attan också. De skulle just få ett bibliotek.
Carlos, lås in de här kräken.
Med nöje.
Seså, kräk. ¡Vámonos! Sätt fart.
Schweinehunds. Grisar.
Jag tycker synd om djävulen den dag ni börjar anlända i gäng.
Señor Reardon, när ska ni lämna Carlotta?
Första bästa plan, Carlos.
Då har jag fyra timmar på mig att tvätta och stryka er pyjamas.
Nej tack, Carlos.
Jag tror inte jag behöver min pyjamas mer.
Vilken kille.
Vad gör du?
Justerar Peter Niklas.
När du trillade genom fönstret, hamnade han ur led.
- Tack. - Ingen orsak.
Ingen hade justerat min Peter Niklas sådär på väldigt länge
särskilt utan att jag behövde be om det.
Så det var det - Carlottamysteriet,
uppnystat som ett garn.
När jag kysste Juliet ville jag bara lägga pistolen på hyllan
och tillbringa resten av mina dagar i det lilla huset med murgröna.
Föga anade jag att mindre än ett år senare,
skulle hon och jag ha ett ännu mer spännande äventyr,
som snart kommer till er kvartersbiograf,
med en möjlig nakenscen från Juliet.
SLUT
i Mordvapen till salu
i Sorry, Wrong Number
i Förspillda dagar
i Bödlarna, The Bribe
i Bödlarna
i The Big Sleep, In A Lonely Place, Mörk passage
i Illdåd planeras
i Notorious
i Glasnyckeln
i Trippelmorden
i Johnny Eager, Postmannen ringer alltid två gånger
i Johnny Eager
i Jag kämpar ensam
i Kvinna utan samvete
i Glödhet
i Humoresque
i The Bribe
"DÖDA MÄN KLÄR INTE I RUTIGT" VAR EDITH HEADS SISTA FILM.
TILL HENNE OCH ALLA BEGÅVADE TEKNISKA OCH KREATIVA PERSONER
SOM ARBETADE MED FILMERNA FRÅN 40-OCH 50-TALET,
TILLÄGNAS DENNA FILM TILLGIVET